Presidenttiehdokkaat puolustuslinjalla : Ehdokkaiden vastaukset imagouhkiin vuoden 2024 presidentinvaalitenteissä
Tutkielmassa tarkastellaan vuoden 2024 presidentinvaaliehdokkaiden tapoja vastata imagoon kohdistuviin uhkiin vaalitenteissä. Imagouhat tarkoittavat vaalitenteissä esiin nousevia syytöksiä tai kritiikkiä, jotka koskevat esimerkiksi ehdokkaiden aikaisempaa Venäjä-politiikkaa, poliittisia saavutuksia ja uskottavuutta presidentin tehtävässä. Tutkimuksen kiinnostuksen kohteena on, minkälaisilla strategioilla ehdokkaat puolustavat oman imagonsa eheyttä ja miten suomalaisten odotukset niin sanottua presidentillistä imagoa kohtaan näkyvät näissä vastauksissa. Tutkielman keskeinen teoreettinen kehys on William L. Benoit’n imagonkorjausteoria (image repair theory), joka erittelee erilaisia strategioita imagouhkiin vastaamiseen. Vaikka teoriaa on hyödynnetty laajalti kansainvälisessä tutkimuksessa, sitä ei ole juurikaan käytetty suomalaisten poliitikkojen saatikka presidentinvaaliehdokkaiden viestinnän tarkasteluun. Tutkielman analyysiä taustoittaa lisäksi tutkimukset imagon merkityksestä politiikassa, presidentin imagotyypeistä sekä television vaaliohjelmista. Tutkielman analyysi toteutettiin laadullisella sisällönanalyysillä, jossa tarkasteltiin kuuden presidenttiehdokkaan eli Mika Aaltolan, Li Anderssonin, Pekka Haaviston, Jussi Halla-ahon, Alexander Stubbin ja Jutta Urpilaisen vastauksia Ylen tuottamissa Presidenttitentti-lähetyksissä. Aineisto koostuu yksilötenteistä, joka on formaattina harvinaisempi ja myös vähemmän tutkittu esimerkiksi usean ehdokkaan väliseen vaalikeskusteluun verrattuna. Tutkielman analyysissä tunnistettiin 15 erilaista strategiaa, joilla presidenttiehdokkaat vastasivat Presidenttitenteissä esiintyviin imagouhkiin. Strategiat asettuivat neljän eri kategorian alle, jotka ovat antautuminen, selittely, oikeuttaminen ja sivuuttaminen. Näistä selittelyn ja oikeuttamisen strategiat olivat aineistossa vahvimmin läsnä. Tutkielman tuloksissa oli paljon yhtenäisyyttä Benoit’n imagonkorjausteorian kanssa, minkä takia teoria näyttää soveltuvan pääpuolisesti suomalaisten presidentinvaalitenttien tarkasteluun. Analyysin mukaan hyökkäävät ja harhaanjohtajat vastaukset jäivät Presidenttitenteissä kuitenkin vähäisiksi, mikä on ristiriidassa Benoit’n aiempien havaintojen kanssa. Muun muassa tätä eroa tutkimustulosten ja imagonkorjausteorian välillä pohditaan tutkielmassa yhdysvaltalaisen ja suomalaisen poliittisen järjestelmän erilaisuuden kautta. Tutkielman analyysin perusteella oli mahdollista huomata myös, että suomalaisten vakiintuneet käsitykset ja odotukset presidentti-imagoa kohtaan heijastuivat vuoden 2024 ehdokkaiden vastauksissa. Presidentinvaaliehdokkaat heijastelivat omaa toimintaansa erityisesti niin sanotun moraalisen ”arvojohtajan” ja ulkopoliittisesti kokeneen ”vahvan johtajan” imagotyyppien kautta. Erityisesti Halla-ahon ja Aaltolan vastauksissa oli huomattavissa myös populistisen retoriikan ja johtajakäsityksen piirteitä, jotka haastavat perinteisiä käsityksiä presidentillisestä imagosta. Muita selkeitä yhteyksiä ehdokkaiden poliittisen taustan ja imagonkorjausstrategioiden välillä ei tutkielmassa havaittu, mikä kuitenkin avaa kiinnostavan paikan mahdolliselle jatkotutkimukselle.
presidentinvaalit, imagouhka, image repair, vaalitentti, presidentti-imago
Networked Digital Library of Theses and Dissertations