Anàlisi de les alternatives de mobilitat sostenible en ciutats de mida mitjana. El cas d’Olot, La Garrotxa
El present treball és una investigació sobre la mobilitat urbana en la ciutat mitjana com a model híbrid entre la concentració i la dispersió urbana. S’estudia el marc teòric d’aquests fenòmens urbans, diverses estratègies d’èxit en mobilitat i el marc normatiu a nivell europeu, estatal i català, on la figura del Pla de Mobilitat Urbana apareix com a instrument per a repensar i reorganitzar les jerarquies viàries establertes en la mobilitat urbana des de l’administració local. Posant el focus en la mobilitat sostenible, s’analitzen les principals característiques morfològiques i del transport no motoritzat i col·lectiu, per a una posterior anàlisi comparativa multicriteri d’aquests modes com a alternativa al vehicle privat en els desplaçaments de mobilitat quotidiana que avalua l’accessibilitat de la ciutat d’Olot. El contrast entre la densitat i la concentració de pols d’atracció del nucli antic, en contraposició a les extensions urbanes de ciutat-jardí perifèriques, poc denses i amb pocs equipaments, condicionen la tria modal i les tendències de transport, que cal invertir davant la crisi climàtica i de recursos actual. Degut a les baixes freqüències i la poca coordinació entre línies, els desplaçaments en transport públic resulten poc confortables en relació al vehicle privat. La bicicleta es presenta com a un bon substitut a l’automòbil en els desplaçaments quotidians per a certs grups d’edat, tot i la manca de seguretat. Així, cal buscar noves idees per a fer eficient la mobilitat col·lectiva en aquests entorns i invertir en infraestructura i promoció de la bicicleta com a mode viable de transport quotidià.
mobilitat sostenible, accessibilitat, dispersió urbana, movilidad sostenible, accesibilidad, dispersión urbana, sustainable mobility, accessibility, urban sprawl
Networked Digital Library of Theses and Dissertations